De ældste historier, som er fortalt, står skrevet i stjernerne.
Historier før mennesker og guder, da titanerne herskede.
Titanerne var magtfulde, men deres regime blev stoppet af deres sønner.
Zeus, Poseidon og Hades.
Zeus overbeviste sin bror Hades om at skabe et væsen så stærk, -
- at det kunne besejre deres forældre.
Og fra sin egen krop skabte Hades et grusomt rædsel...
Kraken.
Zeus blev himlens konge.
Poseidon, havets konge.
Narret af Zeus, -
- blev Hades forvist til at herske underverdenen, i mørke og elendighed.
Zeus skabte mennesket, deres bønner gav guderne udødelighed.
Men som tiden gik, blev menneskene rastløse.
De begyndte at tvivle på guderne og til sidst, at gøre oprør mod dem.
I denne verden blev et barn født.
En dreng, der ville ændre alt.
Perseus.
Hvad er der, søn?
Jeg vil snart få en bror eller søster.
Du tror, at vi vil elske det barn, -
- på en anden måde end dig, men det vil ikke ske.
Det barn vil være jeres.
Jeg er ikke nogens søn.
Jeg er din far, Perseus, Marmara er din mor -
- og du vil altid være vores søn.
Båndet mellem os... er meget mere end kød og blod.
Kærligheden vi har til dig, er den kærlighed, som guder og konger slås om.
Jeg har aldrig forstået guderne, -
- men selv jeg betvivler ikke, at du blev reddet af en grund.
Og en skønne dag vil den grund tage dig langt herfra.
Men ikke i nat.
12 ÅR SENERE
Perseus!
Du er ved at blive gammel.
Marmara!
Endnu en dag, intet!
Det sad fast på revet.
Til hvem skal vi sende vores tak for denne storslåede gavmildhed?
- Spyros, fald ned. - Poseidon? Zeus?
- Hvem skal jeg takke, Marmara? - Tak dem, der provokerer dem.
De knuser min ø, de sender en plage efter din.
De tager, hvad de vil. Vi er deres slaver.
Guderne gav os livet. Det burde vi være taknemmelige for.
Jeg er træt af at være taknemmelig for skrot.
Jeg er fisker, Perseus er fisker, selv det har de taget fra os.
Det, som vi er. Og de vil stadig have, at vi elsker dem.
En dag, må nogen stå fast.
En dag, må nogen sige fra.
Ligesom den dag, du kom til mig.
Stormen førte mig til dig.
Jeg ved, at du har spørgsmål. Jeg ville ønske, at jeg havde svarene.
Jeg har alt, hvad jeg har brug for... lige her.
Godnat søn.
Hold den lige!
Tekla, kransen. Hent kransen.
Statuen af Zeus, storslået!
Der er noget galt.
Soldaterne, hvad laver de?
Hold fast!
I Kongens og Dronningens navn!
- Hvem er de? - Soldater fra Argos.
Hvad har de gjort?
De har erklæret krig mod guderne.
- Lad os vende båden. - Nej! Gør intet.
Hold fast!
Hvor er drengen?
Zeus, du må stoppe det her!
- De angriber vores templer! - Hvor vover de at skænde Zeus' statue.
- Vi kunne række ud til dem. - Der kunne laves en våbenhvile!
Nej!
Jeg skabte dem og de gengælder min kærlighed med trods?
Der bliver ikke våbenhvile!
Endelig lidt vrede fra din side.
Hvor længe er der gået? Hvor længe, broder?
Siden du har set mit ansigt?
Hades.
I endeløse år, har jeg set på fra underverdenen.
Jeg har set din vrede mildnes af kærlighed.
Du skabte dem af en grund, -
- for at deres bønner ville nære vores udødelighed.
Men du elskede dem for meget. De er blevet stærke.
Og nu er jeg tvunget til at opstå, fordi vi alle er truet.
- Hvad vil du, broder? - Slip mig løs på dem.
De vil bede igen, og du vil bade i deres ærbødighed og frygt.
Og vi vil blive stærke igen.
Han hører til i underverdenen, ikke her.
Du fortæller mig ikke, hvor jeg hører til.
Du siger, at det er kærlighed, der føder os, -
- men du er afhængig af deres kærlighed.
Jeg har kun lært at leve på deres frygt.
- Deres smerte. - Zeus, vores broder taler sandt.
Hør på ham.
Gå. Gør, hvad du vil.
- Fader, vi har brug for de dødelige. - Nej, Apollo.
Hades har ret. Deres uforskammethed har en pris.
Mine børn, de skal mindes om tingenes orden.
Statuer et eksempel.
Vend dem mod hinanden.
Og tilbage i vores arme.
- Er vi den sidste båd? - Nej, kaptajn, I er den eneste.
- Er han en af vore? - Nej, vi fandt ham blandt døde.
- Han var den eneste overlevende. - Lad Paladset afgøre, hvad han skal.
Kom så.
Kornet, markerne, solen og himlen. Det hele er noget, vi har fået foræret.
Det bliver frataget os, hvis vi ikke elsker vore guder.
Medmindre vi undgår elendigheden, som vi selv er skyld i.
Bed til vores guder.
Vend tilbage til et liv i gudernes tjeneste.
Mennesker kan ikke herske over hinanden. Trods guderne og vi vil blive straffet.
- Er det alle? - Vi tabte mange mænd, Deres Majestæt.
Men vi fik sejren.
For Kong Cepheus og Dronning Cassiopeia.
Nej.
For jer.
Vores mægtige legion.
Vore helte, der turde gennembore Zeus' hjerte.
Templerne brænder. Statuerne er faldet.
Vi har udsultet dem uden vores bønner.
Efter en generation med kamp, -
- går solen ikke ned over havet.
Den går ned over selveste Olympen.
En ny æra er begyndt.
Menneskenes æra.
Andromeda, tag noget mere at drikke. Du vil føle dig livligere.
Andromeda...
- Hvad hedder du? - Perseus.
Tag denne. Drik venligst.
- Fingrene væk. - Så er det godt!
Vores datter, missionæren.
Har I set, hvad der foregår derude? Har I gidet at kigge?
Vi inspirerer.
Hundredvis af vores af mænd er faldne.
Ja, vi fejrer.
I provokerer guderne, som om det er uden konsekvens.
Hvad vil du have, vi skal gøre? Skal vi være bange?
Skal vi ryste og bøje os af frygt?
Guderne har brug for os. De har brug for vores tilbedelse.
Hvad kan de tilføre os?
- Se blot min datter. - Lad være.
Hvad er mere guddommeligt end hendes ansigt?
Smukkere end alle de græske kvinder. Smukkere end selveste Afrodite.
Olympianerne burde misunde hende. Vi er guderne nu!
Interessant.
I er som støvkorn under vores negle.
Selv jeres åndedrag er en gave fra Olympen.
I har krænket magter, langt ud over jeres forstand.
- Hvem er De? - Jeg er Hades.
Knæl!
Ikke nu, Perseus.
Du får din chance.
Hvad ved De om skønhed?
Hvad er smukkere end døden?
Se på mig, dødelige dronning.
Om ti dage, når der er solformørkelse, -
- slipper jeg Kraken løs.
Argos vil forsvinde fra jorden, sammen med jer.
Medmindre, I ofrer den prinsesse, som I sammenligner med guderne.
Kun hendes blod, vil tilfredsstille Kraken -
- og Zeus, som I har krænket så dybt.
Vælg jeres bod, Argos. Undergang eller ofring.
Dette er Zeus' vilje.
Din fars vilje.
Der er en halvgud i Argos.
Det er umuligt.
Han er Deres.
Hans navn er Perseus.
Vi kan tilbyde ham husly.
Har jeg hørt hans bønner?
Sønnen har ikke vist mig kærlighed.
Han er ikke anderledes end dem, der har vendt os ryggen.
En af os er en halvgud!
- Jeg er ikke halvgud. - Hvem er du?
- Hvorfor blev du sendt her? - Jeg ved det ikke.
Jeg mener ikke, vi skal stole på Perseus.
- Hvad skal jeg gøre? - Draco!
Slip ham.
Kan det være muligt? Hvis du virkelig er Zeus' søn, -
- kan du redde os.
- Du skal redde os. - Jeg kan ikke. Jeg er blot en mand.
Min Herre, selvom det er slemt, er ofringen vores eneste udvej.
- Var din mund! - Han har ret.
Ingen skal dø på grund af mig.
Lad Perseus gå.
Vi skal have prinsessen ud af byen, nu.
- Vi finder et sted at gemme hende. - Man kan ikke gemme sig for Hades.
Siger den uægte søn af en gud.
Min far blev dræbt af en gud.
Min mor, søster...
Alle jeg elskede, blev dræbt af en gud.
Jeg reparerer net, jeg kæmper ikke med sværd.
Halvgud, du har besøg.
Hun siger, hun kender Dem.
- Mit navn er Io, Perseus. - Hvor kender du mig fra?
Jeg har vogtet over dig hele livet. Jeg bragte dig til din familie.
- Er du en gud? - Der findes guder og mennesker.
Og så er der os, der er ind imellem.
For mange år siden, afviste jeg en guds tilnærmelser.
Jeg blev forbandet med evig ungdom.
Det er ikke meget af en forbandelse.
Jeg har set mine elskede dø i årevis.
Jeg forestiller mig, du har sympati for den slags forbandelse.
Er det sandt?
Er jeg søn af Zeus?
Ja.
Historien om din fødsel, begyndte med Kong Akrisios oprør.
Mennesket var træt af gudernes ondskab og dårlige behandling.
Akrisios ledte et angreb mod Olympen.
De andre guder ville blot dræbe Akrisios og hans hær.
Men Zeus elskede mennesket for højt.
I stedet valgte han at gøre et eksempel ud af Akrisios.
Han forklædte sig som kongen -
- og besøgte kammeret, hvor dronningen sov.
Min konge.
Zeus?
Akrisios blev rasende.
Han dømte sin kone og Zeus' nyfødte søn til døden.
Jeg forbander dig, Zeus! Jeg nægter dig kroppen, du har besudlet -
- og dit uægte barn!
Dronningen og hendes barn blev smidt i havet.
Din mor blev dræbt, mens du, halvt gud, halvt menneske, overlevede.
Jeg har vogtet over dig siden, ventet på den dag, -
- hvor du vil hjælpe med at ende gudernes tyranni.
Du er født for at dræbe Kraken.
Jeg ved ikke, hvorfor jeg blev født.
Eller hvad jeg er.
Men jeg ved, at det ikke er Kraken, jeg vil dræbe.
Hvordan kommer jeg til Hades?
Hvis Kraken dør, vil Hades blive svag nok til, at du kan dræbe ham.
Kun da, vil du få hævnen, du søger.
Så må de hellere slippe mig fri.
Hvis Kraken kan dræbes, ved heksene hvordan.
Heksene er længere væk, end Legionen nogensinde har været.
- Ingen mand kan tage derhen. - Intet menneske.
Pas på, Io.
Zeus, tilgiv os for disse kampe og beskyt os.
- Tror du stadig, de vil hjælpe? - Ja.
Det her er selvmord.
Det er tabt på forhånd.
Det er dem, du tager med dig, Perseus. Et begravelsesfølge.
Unge mænd, der vil tage sig godt ud på en tribune.
Og voksne soldater, på vej på pension.
Ved du, hvad Kraken er?
Kraken er enden på vores liv.
Et enormt monster. Det føler eller tænker ikke.
Selv guderne frygter den, og du vil dræbe den?
Så bliv væk.
- Jeg har ikke brug for din hjælp. - Selvfølgelig ikke.
Du er søn af Zeus.
Men vi har ordrer.
Mine herrer, må vores rejse blive fyldt med smerte.
Og må vi klage over den, som sure gamle mænd.
- Hvad skal vi tage med? - Alt.
Hvorfor tror du, heksene vil fortælle os noget?
De vil fortælle os det, ellers dræber jeg også dem.
- Hvad er det her? - Bare efterlad den her.
Overlad os ikke til gudernes nåde.
Vær nu søde at blive her!
Bliv her, hjælp os!
Lad os nu bare ofre prinsessen!
Var din mund! Bliv tilbage!
Man skulle tro, de var taknemmelige.
Måske er de trætte af at være taknemmelige.
Gode nyheder! Min bror og jeg har besluttet at følge med jer.
- Vi har rigeligt med fremmede. - Vi kan være til stor hjælp.
- I får brug for os. - Jeg har brug for soldater, ikke jægere.
Hvilken af dine soldater ved, hvordan man gennemborer den Nemiske løves skind?
Hvem kender det svageste punkt på en kentaurs rustning?
Hvem ved, hvilken åre man skal skære over på en hydra med fem hoveder?
- Den midterste. - Godt gæt.
Min bror og jeg forstår at dræbe.
- Vi nyder det. - Hvis I kan følge med, så kom.
Døden burde være bange for os.
- Kong Akrisios. - Der er ingen Akrisios.
Kun Calibos.
Vi har en fælles fjende, nemlig Zeus.
Min bror.
Hvad vil du med mig?
Sæd fra Zeus overlevede i din kone.
Barnet, du skammer dig over.
- Perseus. - Lever han?
Du dræbte din kone for intet.
Nu tager Perseus fra Argos, for at dræbe mig.
Han skal dø.
- Hvad skal jeg gøre? - Zeus skal tro, at jeg tjener ham, -
- men jeg bliver stærkere.
Indtil jeg har min fulde kraft...
... skal du være mit våben.
Kom.
Brug dette.
Dræb Perseus for mig.
Så dræber jeg Zeus for dig.
Jeg tjener dig, drengen dør.
- Hvor langt er der? - Fire dage hen til heksene.
Fire dage? Jeg er allerede træt.
Her, brug den.
Skal vi vente på dig?
- Du er virkelig en fiskermand. - Du skulle have set min far.
Tag dit våben med.
- Har du kæmpet med sværd før? - Det har jeg ikke haft brug for.
Javel. Venstre fod forrest.
Dine bevægelser skal være flydende.
Våbnet skal være en del af dig.
Ligesom brodden på en hveps.
Vær fokuseret.
Vær klar over dine omgivelser.
Hold altid balancen.
Hvis du falder...
... så dør du.
Rejs dig.
Lad være...
Der er en gud i dig.
Husk at tage den med dig.
Lektionen er slut.
Perseus...
En gave fra guderne.
- Smedet på Olympen. - Hvorfor?
Bare tag imod det.
Jeg kan gøre dette som et menneske.
Det er dit.
Mine herre, hent vores redningsmand.
Pegasus.
Intet menneske har nogensinde reddet den.
Det er et tegn. De holder øje med os.
- Perseus! - Perseus!
- Hvorfor skal det altid være... - Stille!
Hjælp mig!
Du stinker af din far.
- Hvem er det? - Det ved jeg ikke.
Lad os spørge ham!
Lad ham løbe.
Nej. Vi deler os. Bare følg blodet.
Kom så!
Se! Hans blod!
Er du glad nu?
Angrib!
Vent!
Ixas! Spyddet!
Draco!
Af sted!
Hop, nu!
Løb!
Alle! Ryg mod ryg!
Hold jeres position.
- Tre mere. - I gudernes navn. De er større.
Hvad er det?
Jin.
Jeg kæmpede mod dem i legionen.
Dette er deres ørken.
- Er det vores fjender? - Det troede jeg.
De er ikke mennesker. Ikke længere.
- Svindlere og lejemordere. - Nogen burde takke dem.
Hvad?
- Hvad er det? - Gift fra Hades.
- Bed til Zeus for styrke. - Nej!
Bed til din far.
Nej.
Tag lidt brød.
Overgiv jer til Hades. Det er den eneste mulighed.
Brødre og søstre! Kom til mig.
Kom.
Jeg har vejen ud af vores elendighed. Hades vil have prinsessen.
Vi må ofre en for at beholde byen.
Hvorfor tier de stille, mens vi lider?
Hvorfor beskytter de kvinden, hvis død vil redde os?
Er hun bedre end nogen af jer?
Vi har længe tilbedt Zeus her i Argos, -
- men det er Hades, der nu tilbyder redningen.
Vi må tilbede den, der har vist os vores synder.
Og som tilbyder os tilgivelse, -
- gennem blod.
Bestikkelse til Færgemanden.
Når de såres i krig, erstatter de deres lemmer med forkullet træ og sort magi.
De føler ikke smerte og lever i flere hundrede år.
Hvor gammel er ham der så?
Jeg er ligeglad. Jeg stoler ikke på dem.
Du er brændende varm.
Drik det her.
Jeg henter mere vand.
Jinnerne har ventet mange år på den, der kan befri dem fra guderne.
- Han siger, han ikke er ven af mennesket. - Det siger du ikke.
Vi kan kun hjælpe Perseus sammen.
Draco, se.
Sammen.
- Han er ikke klar til at rejse. - Tiden går.
- Nok er han halvgud, men stadig dødelig. - Går det bedre?
- Ja. - Godt.
Din stolthed slår mine mænd ihjel. Du har fået en gave. Brug den!
- Gaven er en fælde. - Jeg er ligeglad. Brug det.
Nej! Jeg vil ikke bruge det sværd eller noget som helst andet, de giver mig.
Så fortsætter vi bare med at dø.
Jeg vil ikke blive som dem.
Hvis jeg gør det, gør jeg det som et menneske.
Men du er ikke kun et menneske.
Det vælger jeg at være.
- En menneske kan ikke gøre det, Perseus. - Ifølge hvem? Guderne?
Hvis jeg havde din gave...
Når du mangler dit sværd, så ligger det i min taske.
De rider på dem.
De prøver bare at dræbe os. Jeg stiger ikke på.
Storslået. Hvad venter I på?
Vi skal jo indhente den tabte tid.
- Tiden er god. - Men ikke god nok.
- Solformørkelsen kommer nærmere. - Hvor tæt er vi på bjergene?
Der går to dage, før vi når heksene.
Denne ting gør mig syg.
Tro mig. Det er bedre at være med en, end inde i en.
Hvorfor smiler du aldrig?
Når jeg kan spytte guderne i øjet...
... så smiler jeg.
- Hvad er det her? - Gudernes kampplads.
Det er her Kraken slog titanerne.
Sådan vil Argos se ud, når det fejler.
- Et hvert skridt fornærmer guderne. - Godt.
Perseus?
Spørg kun, hvad du behøver at vide, intet mere.
Selvfølgelig.
- Gæster... - Hvem er det?
- Gæster. - Jeg har øjet.
- Find en god plads. - Hvem er det?
Hvem er det?
Nej, Perseus.
Vi kom ikke for at kæmpe.
Jeg har kun et enkelt spørgsmål.
- Perseus, søn af Zeus. - Ung og frisk.
Heks...
Rolig.
Bliv ved mig, de damer.
Hvem vil så besvare mit spørgsmål?
Du ønsker viden om Kraken...
- Hvordan du dræber den. - Korrekt.
En spildt rejse. Kraken frygter intet våben.
Den må have en svaghed.
Muligvis... men ikke uden betaling.
Med et offer!
- Hjælp! - Øjet!
- Slip ham! - Nej!
- Gør det! - Du tør ikke!
Vi kan ikke være altseende uden øjet.
Slip ham!
Svar på spørgsmålet!
Hvordan dræber vi Kraken?
Der er en mulighed, -
- men det er umuligt.
Medusa...
Alt der kan se, bliver dræbt af hendes syn.
Hun er ved vejen der krydser, nær underverdenen.
Titanerne imod titanerne.
Hun kan ikke bruges mod Kraken, hun kan ikke kontrolleres.
- Så tager vi hendes hoved. - Kloge dreng.
Giv os så øjet.
Øjet!
Hvor er det?
Vent, der er mere...
Vil du ikke vide mere?
Nej, Perseus.
Fortæl det...
- Hvad? - Din rejse ender ikke lykkeligt.
Skæbnen har talt, Perseus.
Du vil dø, søn af Zeus.
Det er en løgn. Kom.
Det står skrevet i historien.
Perseus... du vil dø!
- Hvorfor forlader de os? - De tror, vi alle dør. Det er profetien.
Hvem er du?
Tja, du kan kalde mig... far.
Hvis du ønsker det.
Min far er død. Han blev dræbt af en gud.
Et uheldigt offer i krigen som mennesket selv startede.
Mennesket dræbte ikke min familie...
... det gjorde din bror.
Du har heksenes profeti.
Du kan ikke besejre Kraken eller Hades. Hvis du fortsætter rejsen, så dør du.
Og Argos vil stadig falde.
- Er du så sikker, hvorfor er du så her? - For at tilbyde et fristed.
Dit blod er mit Perseus, og det gør dig til en gud.
Det er på tide, du begynder at leve som en.
Jeg vil hellere dø i mudderet, end leve som en gud forevig.
Din dumme dreng.
Hele eksistensen er en gave fra mig.
Af én der opfandt mennesket, -
- ved du ikke meget om os.
Vi lever...
Vi kæmper...
Og vi dør... for hinanden.
Ikke for dig.
Sig til Hades, jeg snart kommer.
- Jeg vil ikke tilbyde det igen. - Godt.
For jeg vil hade at afvise dig to gange.
Perseus...
...vent.
Det er værdifuldt, hvor du skal hen.
Dette skjold er lavet af skorpionen.
Stærkere og lettere end noget metal.
Meget sjældent og af høj kvalitet.
Vi kan kæmpe alle steder... men ikke i underverdenen.
Nej.
Held og lykke, fisker.
I hørte, hvad heksene sagde.
Men vi kan bevise det modsatte.
Jeg har brug for hjælp.
Det var ikke guderne, der reddede mig.
Hvis du tror, vi har en chance...
Jeg kunne alligevel ikke lide Argos.
Jeg kender vejen.
Vi tager til underverdenen og dræber Medusa.
- Hvad nu? - Vi venter på Karon.
- Karon fragter kun de døde. - Nogen frivillige?
Krone, så svømmer vi.
Bestikkelse til Færgemanden.
Så er Færgemanden her.
- Hvad sker der, når vi kommer derover? - Bare endnu et monster at dræbe.
Et monster? Medusa var en gang smuk.
Den skønhed fristede Poseidon...
Da han kom efter hende, -
- løb hun til Athenas tempel, og troede, at gudinden ville beskytte hende.
Men det gjorde hun ikke.
Poseidon tog hende på det kolde gulv.
Hun bad til Athena, men gudinden følte ikke andet end væmmelse.
Hun sikrede sig, at ingen ville begære Medusa igen.
Et kig på hende, og det forvandler et levende væsen til sten.
Jeg kan ikke hjælpe jer der, forbandelsen forhindrer mig i det.
Det var Athenas ønske til Medusa, så hun ikke kunne gøre kvinder fortræd.
Kun mænd er tilladt i templet.
Og ingen mand er nogensinde kommet ud.
Medusa har en hale, og hun bruger den.
Lyt efter.
Du kan høre hendes muskler.
Lugt hendes hud.
Du kan føle hendes sult.
Nu har Medusa dræbt dig to gange.
Tror du, hun forærer dig hendes hoved? Hun er ikke henrykt.
Se du hende i øjnene, bliver du forvandlet til sten.
Godt.
- Prøv ikke at nyde det så meget. - Jeg forsøger at få dig til at overleve.
Se ikke på mig.
Rolig som stormen.
Vi er tæt på Medusas hule.
Jeg troede aldrig, jeg ville komme her.
Hvem har du mistet?
Min datter.
Hun gik bort på hendes 16. fødselsdag.
Trukket herned.
Jeg har på fornemmelsen, jeg snart ser hende.
Nu har du taget os så langt, lad os gå hele vejen.
- Hvor mange mønter fik du Perseus? - Kun den ene.
Jeg har mødt én stor mand i mit liv...
... min far.
Og nu har jeg mødt fire mere.
Og en kvinde.
Og hvad helvede du end er.
Jeg ved, vi er bange.
Men far sagde... at en skønne dag skulle nogen stå fast.
En dag, skulle nogen sige fra!
Det her, kunne være den dag.
Stol på jeres sanser... og se ikke den so i øjnene.
- Det giver ikke ligefrem tillid. - Stille.
- Prøv at lyt. - Eusebius...
Hold jeres blik i jorden.
Så starter det!
Solon!
Fortsæt!
Draco.
- Draco... - Af sted!
Eusebius, følg efter mig.
Hæng på!
Eusebius...
Husk, hvad Perseus sagde...
Hold blikket nede!
Ixas, nej...
Blikket ned...
Hvor er du?
Eusebius...
Nej!
Vent her.
Jeg lokker hende ud.
Vær parat!
Nu!
Nu dør vi sammen.
Lad dem ikke dø forgæves.
Kun dig og mig, søn af Zeus.
Perseus...
Bliv ikke en af dem.
Er du okay?
Der er ikke tid.
Solformørkelsen...
Perseus, du må af sted, før det er for sent.
Jeg går ingen steder.
Min skæbne er bestemt... men gudernes er i dine hænder.
Du har været der hele mit liv.
Du forlod mig aldrig.
Jeg kan ikke forlade dig.
Det er den del af rejsen, du skal gøre alene.
Perseus, du er ikke kun halvt menneske, halvt gud.
Du er det bedste fra begge verdener.
Alt vil blive godt.
Bror...
Det er tid til, at de dødelige skal betale.
Mit barn venter på din befaling.
Forlad os.
Frigør Kraken!
Kraken kommer nu!
Vores pinsler ender, når bæstet kommer.
Tager det os?
Eller tager det Andromeda!?
De kalder mit navn.
Det kan ikke fortsætte.
Hold jer tilbage!
Kraken kommer!
Andromeda!
Hades, vi ofrer vores prinsesse i dit navn.
Den kommer, brødre og søstre!
Argos falder.
Føler du dig stærkere, min bror?
Du troede, at Kraken ville give dig deres bønner.
Men Kraken er mit afkom, og giver kun til mig.
Jeg bestemmer over Olympen. Husk, hvem du tjener!
Jeg har tjent mig selv, lige siden du snød mig.
Du sendte mig til underverdenen for at blive hadet.
Mens du badede i deres kærlighed.
- Vi har brug for menneskets kærlighed. - Nej, du har brug for det.
Jeg lever af frygten. Dit styre er forbi, min bror Zeus.
Se nu, hvordan min hævn, tager deres håb.
Og så vil du endelig forstå min smerte.
Der er stadig en halvgud til stede, bror.
Perseus...
Sækken... Kom så!
Fiskermand!
Jeg er en gud.
Jeg vil leve forevig.
Men ikke her!
Der kommer nogle skibe efter os.
Efter dig, ikke mig.
Du bliver her ikke, vel?
Perseus, Argos har brug for en hersker.
Jeg kan ikke være konge.
Jeg tjener dig bedre som menneske.
Du er en god Dronning.
Olympen er dig evig taknemmelig.
- Det er jeg også. - Sådan går det.
- Underverdenen kalder. - Vi trækker vel bare tiden.
Venter på at mennesket bliver svagere. Og deres svaghed, bliver stærkere.
Det har altid været menneskeheden, der havde nøglen til Hades underverden.
- Så vil vi møde ham igen. - Ja.
Men nu ved verden, at mennesket kan stoppe ham.
Selvfølgelig fik I noget hjælp. Et sværd. Pegasus.
Jeg ønskede, at mennesket tilbad os igen, men ikke på bekostning af en søn.
Det virker jo nærmest menneskeligt.
Jeg regner ikke med, at du vil genopveje mit tilbud, og blive en af os.
Jeg har alt, jeg behøver, lige her.
Du ønsker måske ikke at være en gud, Perseus.
Men i dine fodspor, vil mennesket tilbede dig.
Vær god ved dem.
Vær bedre end os.
Og hvis du stadig insisterer på at være det her almindelige menneske.
Skal du ikke gøre det alene.
Du er trods alt, søn af Zeus.